Tidigare på For the People...
Jag hyrde in en psykiater att göra en utvärdering
för att ta reda på vad vi har att göra med.
- Var är Sandra? - Sandra gillar inte sjukhus.
- Vem gör det? - Det är annorlunda med Sandra.
Det har varit min dröm att få säsongsbiljetter till Yankees med dig.
- Jag vill gå till matchen med dig. - Tack.
Opioider. Vi har inte åtalat en enda läkare.
Det var mitt problem. Nu är det ditt.
När du tvingas att gömma vissa saker,
slarvar man med annat.
Vi hittar det andra.
Kul att du är tillbaka från ATF. Var det en bra erfarenhet?
Ja, verkligen. Jag lärde mig mycket.
- Du satte ditt alarm på... - Det är inte mitt alarm.
Det är mitt alarm för alarmet.
Det är fortfarande mörkt ute.
Jag måste jobba.
Om tre timmar.
Jag gillar att vara tidig.
Det är inte tidigt. Det är fortfarande igår.
En till varning.
Vad?
- Jag gillar dig. - Jag gillar dig med.
Jag "gillar" dig.
Jag gillar att vakna bredvid dig, trots ditt alarmtvång.
Jag gillar din konstighet.
- Jag är inte konstig. - Du alfabetiserar din soppa.
Jag gillar dig.
För mycket, för fort?
- Det är mörkt ute. - Jag vet.
Pratar du endast om känslor när solen är uppe?
Det är mitt alarm.
Okej.
Och nu är det dags för min varning.
Du ska inte till jobbet på en stund.
Du har sjunkit till en ny nivå.
Jag hade jobbat på golvet på kontoret, men jag kan inte se golvet.
- Mitt kontor kanske inte har ett golv. - Det kan inte vara så illa.
Jag kan inte se golvet i ditt kontor.
Jag fick precis ett samtal om en f.d. klient, Carlos Payano,
som blivit anhållen av tullen på JFK på väg tillbaka från Mexico City.
Misstänkt för narkotikahandel och kroppssmuggling.
De tror att han svalde drogerna.
Någon måste träffa honom.
Jag är tvungen att gå
på en Second Circuit-konferens om elektroniska upptäckter i Westchester.
Allt du precis sa...
Jag vet. Men de håller mig upptagen resten av dagen.
Du har Slotkin-prövningen.
- Sandra. - Självklart.
Vad greps Payano för tidigare?
Förfalskning. Inget som detta.
Är han fortfarande på flygplatsen?
De ska ta honom till Manhattan Memorial Hospital
och röntga för att bekräfta drogerna.
- Du måste hindra dem. - Sjukhuset.
- Är det ett problem? - Nej.
Du gillar inte sjukhus.
Vem gör det?
Det är okej, jag tar det.
Okej.
- Var är hon? - Inte här.
- Vad menar du med "inte här"? - Inte här.
- Hon är i rätten. - Det är hon inte.
- Ett möte. - Nej, jag har kollat hennes kalender.
Har du kollat hennes kalender?
- Hur noga? - Hon kanske är sjuk.
Hennes immunförsvar är en borg. Inget kommer in.
Det betyder att hon antingen är sen eller har flyttat till en annan våning.
Men hon har kvar sitt gamla kontor för att lura oss.
Hon kommer nog in då och då, hon kanske har hyrt in en dubbelgångare.
Hon jobbar säkert under ett nytt namn på den nya våningen,
en helt ny identitet. Vi måste jobba tillsammans med det här.
Jag tar 18 till 20. Du kan börja med 22 och jobbar uppåt.
- Hej. - Hej.
Hej, var var du?
Det har du inget med att göra.
- Du är sen. - Jag är inte sen.
Solen är uppe.
Vad gjorde du?
Njöt av morgonen.
Vilket, tack vare er två, jag inte kan göra längre.
Varför är ni här? Ni har egna kontor.
Tack, Gud! Tack.
- Stanna. Bra att ni är här. - Vad? Nej.
Max Gillespie ska sluta.
Han ska börja på Maine Justice.
- Det är enormt. - Ja.
- Vem är Max Gillespie? - Chef för Antikorruptionsbyrån.
- Är det klart vem... - Du ersätter honom inte.
Jag menade inte...
- Jo. - Jo.
Jag ska omdirigera Gillespies fall och jag sätter er tre
på en utredning av Bill Shales.
Bill Shales, New Yorks guvernör.
I nuläget. För ett par dagar sedan fick vi ett tips om att
efter senator Reyes död, istället för att utse hennes ersättare,
har Shales försök att sälja hennes senatorsplats.
Försöker guvernören sälja en senatorsplats?
Den scenen var inte med i Schoolhouse Rock!
- Det är upprörande. - Ja, och väldigt olagligt.
Shales har tagit kampanjdonationer för sig själv,
han har utnämnt sin fru till bolagsstyrelser, vad han än kan få.
Han har folk som letar efter de bästa erbjudanden.
Det hade inte varit en dålig plan
om inte Shales hade skapat en sån giftig arbetsmiljö i stadshuset,
och nu vänder sig Shales biträden mot varandra.
Vi har ärenden mot tre av dem.
För att öppna ett ärende mot Shales själv
måste vi ha någon som kan implicera honom, och det har vi inte.
Problemet är att vi måste nå Shales
innan han förstår att vi är efter honom och börjar förstöra bevis.
Vi avlyssnar honom.
Ni måste hitta allt ni kan,
så att vi är redo när han åker fast.
Ärendeakterna för målet finns i det säkra konferensrummet
- på 22:a våningen. - Förlåt.
Jag kanske missade det medan jag bad om att ni skulle gå.
- Vems fall är detta? - Ert.
- När du gör det där med ditt huvud... - Förlåt...
Det är allas.
Det här är ett stort fall. Lite lagarbete skadar inte.
Eller det kanske gör det. Vi får se.
Jag är ute resten av dagen. Ni får klara er själva.
Och om ni sabbar detta blir jag arg, ni vill inte se mig arg.
- Jag tror att jag har sett det. - Nej.
Jag ser dig! Vi kan få ut dig! Håll dig lugn!
Jag kommer tillbaka...
För det är så mycket saker.
- Mår du bra? - Ja, nytt ärende. Jag mår bra.
Kan jag hjälpa dig? Jag byter gärna.
- Verkligen? - Ja.
Fast jag har inget att byta med.
Jag har inte så mycket just nu.
- Jag klarar mig. - Är du säker?
Du hade gjort mig en tjänst.
Jag klarar mig.
Att utse vår nästa senator är en stor ära
och ett ännu större ansvar.
Jag har påbörjat en omfattande sökning efter rätt kandidat.
Någon med integritet som är framåtblickande,
- men som ännu har... - Pengar och kontakter.
- Han är bra. - Vi borde sätta dit honom.
Skicka in någon rik republikan med en mikrofon.
En blåsning? Är det ditt sätt nu?
Det är snabbt, effektivt...
Slöseri av resurser. Vi avlyssnar redan telefonen.
Shales pratar inte om detta över telefonen.
- Han är för smart. - Leonard har rätt.
En avlyssning hjälper endast om han försäger sig,
och det kommer att ta tid,
- därför borde vi slå till. - Vi måste göra detta man mot man.
Jag fokuserar på Shales. Politiker börjar bli min specialitet.
Du har väl inte åtalat någon än?
Du får Tim Klein, guvernörens personalchef,
tennispartner och bästa vän.
Och Seth, du får medhjälparna.
Jag ser inte var det står att du är arbetskoordinator.
Någon måste dra det kortaste strået. Det bör vara du.
Ingen får de kortaste strået. Du hörde Roger.
Vi kommer att belönas som en grupp, trots att jag kommer gör allt jobb.
Låt oss söndra och erövra.
Du går igenom dessa Kate. Du tar dessa, Leonard.
- Jag tar resten. - Är du chef nu?
Eller så tar du dem. Spelar ingen roll, men vi måste börja.
- Inte utan en plan. - Det här är planen.
Hej.
Arbetskoordinator verkar bestämma sina egna raster.
AKUTMOTTAGNING
Kommer du ihåg när Roger sa att tricket är
att Shales inte får veta att vi utreder honom?
Vi kommer ihåg, det var tio minuter sedan.
En vän till en vän ringde. Sakgranskare på Sentinel.
De vet att vi utreder Shales angående senatorsplatsen
och de tänker skriva om det,
vilket betyder att guvernören och hans medhjälpare
vet att vi är ute efter dem.
De kommer att dölja sina spår, förstöra bevis, hota vittnen.
- Om det händer... - Om det händer är fallet över
och vi kommer att ha missat en enorm chans
att attackera politisk korruption.
Och Roger blir arg.
Låt oss inte glömma det.
Andra Circuit Conference om E-Discovery!
- Hej. - Hej.
Du går åt fel håll.
Det här är rätt väg.
Det är skyltar med "elektroniska upptäckter" åt det håller.
- Ska du gå? - Jag har redan gått.
Deltagande är obligatorisk.
Att skriva under är obligatoriskt.
Jag har skrivit under och nu ska jag gå.
- Vart ska du? - Jag ska ha kul.
- Vi är i Westchester. - Man kan hitta kul var som helst.
- Du verkar inte vara dig själv. - Det är jag inte.
Detta är den enda dagen på året jag inte är mig själv.
En dag när jag inte svarar till någon och gör vad jag själv vill.
Du är en åklagare. Du gör det varje dag.
Jag förstår vad du menar, men detta är annorlunda.
Varje år på denna konferensen tar jag mig förbi den där kön,
jag skriver under och sedan går jag för dagen.
Glad, på ett äventyr.
"Roger Gunns stora dag ute."
Stor, eftersom det är Westchester Grand.
Jag fattar.
- Du får gärna följa med. - Jag kan inte.
Okej.
Ha kul när du lär dig om att filtrera data.
Jag tror att du kommer att gilla teknologi-assisterad dokumentgranskning.
Behöver du sitta ned?
Fröken? Om du checkar in
- kan de registrera dig. - Jag är en advokat.
Min klient sitter i arrest här.
Andra våningen, förbi hissen.
- Har du något? - Ja.
Medhjälparna avskyr varandra.
Jag är sex sidor in i ett e-mejlbråk mellan Natalie och Simon
som började när Natalie anklagade Simon
för att ha tagit äran för ett tal som Natalie skrev.
Sedan lämnade Natalie en tom burk med tonfisk utanför Simons kontor.
Simon gillar inte tonfisk.
- Har du något mer på Shales? - Nej, inte än.
Vi har inte ett mål mot Shales med vad vi har här.
Jag undrade vem av er som skulle bli lata först.
Jag gissade på Seth, men hur som helst...
Varför använder vi inte det vi har och väcker åtal mot medhjälparna?
Vi är ute efter guvernören, inte medhjälparna.
Det är vad du sa i vårt opioid-fall.
Vi skulle sätta dit läkaren för bedrägeri med receptbelagda läkemedel
men sen satte vi dit honom för människohandel.
Vi kanske kan åtala medhjälparna och se vad som händer.
Ibland måste man tänka utanför ramarna.
Tänker du inte innanför ramarna?
- Som den ramen. - Hör här,
ni fokuserar er på fel sak.
Vi måste stoppa dem från att skriva om det. Det är viktigast.
Jag kallar in journalisten och använder lite charm.
Eller mycket.
Jag kan erbjuda dem ett tips innan vi griper honom.
Vi haffar skurken, de får en story.
- Det är bra. - Tack.
- Men han borde göra det. - Vad?
Hörde du inte biten om charm?
Jo, och jag tror att Seth kan klara det.
Han är ärlig, från mellanvästern, relaterbar, attraktiv...
- Tack. - ...på ett tråkigt, icke-hotfullt
- sätt. - Ursäkta?
Om nån av oss kan övertala journalisten att släppa storyn,
- är det han. - Jag.
Pratar du om mig? Jag sitter här.
Om vi hade ett annat val hade jag tagit det.
Hej, det är Leonard Knox.
- Mr Payano? - Ja.
- Jag är din advokat Sandra Bell. - Rör honom inte.
Det här är min klient. Vem bestämmer här?
Inte jag och definitivt inte du.
- Vem bestämmer? - FBI. Agent Goode.
Du kan pratar med honom när de är klara med röntgen.
- Har de redan röntgat dig? - Jag sa nej. De lyssnade inte.
Resultaten är otillåtliga.
Du kanske vill berätta vem du är?
Sandra Bell. Jag är mr Payanos advokat.
Din klient är antagligen full med kokainpaket, ms Bell.
- Visade det sig på röntgen? - Röntgen var ofullständig.
- Då kan han gå. - Jag sa "ofullständig".
Det enda sättet vi kan vara säkra är om vi gör en CT-scan på mr Payano.
Vilket ni inte kommer att göra.
- Om han inte döljer något... - Försök inte.
Du är en FBI-agent, inte en trafikpolis i Sarasota.
Du vet vad fjärde inlägget är, och oavsett om ni har underrättelsen
att gripa mr Payano,
vilket jag inte tror att ni har. Det finns ingen basis
för att hålla kvar honom om röntgen är ofullständig,
vilket betyder att vi ska gå.
Du försvarade Kirk Keener, eller hur?
- Vad? - DEA-agenten Kirk Keener.
Han blev åtalad för att ha lämnat en kille i häktningscellen.
- Det var du, inte sant? - Ja.
Jag uppskattar vad ni gjorde för honom.
Låt mig se vad jag kan göra.
Ska du vara med på sessionen
om att skapa effektiva söktermer?
Är du redo?
Jag tänkte ge dig fem minuter till.
Ska vi gå?
Det ska vi.
Hon nickar. Det är bra.
Han frågade henne säkert om hennes frisyr ser dum ut.
Han pratar...
Han frågar henne något.
Hon gör något konstigt med sin mun.
Nu är det min tur.
Han gestikulerar för mycket.
Han ser ut som att han gör ett magitrick. Vart var du i morse?
- Ingenstans. - Det är omöjligt.
- Du måste ha varit någonstans. - Hemma.
- Och gjorde vad? - Spelar det någon roll?
- Du är aldrig sen. - Jag var inte sen idag.
- Du var senare än vanligt. - Vad pågår där inne?
- Det borde inte vara en svår fråga. - Lugna dig.
Du är löjlig.
Det är över. De kommer ut.
- Hur gick det? - Jag gillar henne.
Hon växte upp i samma stad som min mamma...
- Vad hände? - Just det.
De kommer inte att stoppa storyn.
Det är dåliga nyheter.
Värre är att de ska lägga upp det online kl 21.00 ikväll.
De vägrar att släppa det.
Om inte någon mäktigare än oss får dem att släppa det.
Nej.
Inte ni två igen.
Har ni glömt vad som hände när ni kom hem till mig vid midnatt
och bad om 25 baslösa husrannsakningsorder?
Nej, och jag håller med om att mr Oliver
hade en usel plan den kvällen,
men som du kanske minns,
- slutade målet med en stor seger... - Du.
Prata.
Herr domare, vi tror att guvernör Shales
säljer tomma senatorsplatsen till högst bjudande.
Och vi är inte de enda som utreder honom.
New York Sentinel tänker publicera en story ikväll
som kommer att avslöja vår utredning.
När det kommer ut,
kommer alla parter inblandade att börja dölja bevis
och Shales kommer undan med att bryta mot lagen,
därför måste du besluta ett domstolsföreläggande
som hindrar tidningen från att publicera storyn.
Vi förstår att censurering är en extraordinära åtgärd
men detta är extraordinära omständigheter.
Under Nebraska Press Association mot Stuart,
finns det ett undantag av författningsstridigt antagande
när det finns ett klart hot att utredningsförfarandet...
Jag känner till Nebraska Press, mr Knox.
Och extraordinära omständigheter.
1971 gick jag mitt första år på ABJ,
här i Södra Distriktet,
precis som du.
New York Times började publicera en rad artiklar
baserade på Pentagon-pappren.
Vi ansåg att publiceringen av artiklarna äventyrade nationens säkerhet.
Därför gick vi till en domare, precis som mig,
och bad honom om ett domstolsföreläggande.
Jag trodde att vi hade ett starkt argument,
precis som ni.
Men två veckor senare
tog högsta domstolens Times sida.
Regeringen måste vara under en tung börda
för att rättfärdiga censurering.
Du är övertygande, mr Knox,
men du rättfärdigar det inte.
Svaret är nej.
En dag då du får göra vad du vill,
- och du väljer detta? - Ja.
- Det är mörkt... - Ja.
Det är inte rent heller.
Gammalt.
Varför gillar du det här stället?
För flera år sedan hade jag ett av mina första fall.
Maffia-fall, Coravano-familjen.
En av deras kaptener, Jimmy Sant'Ambrogio, gick med på att samarbeta,
så Byrne skickade hit mig för att prata med honom.
Jag träffade honom här tio gånger säkert.
Dog inte Jimmy Sant'Ambrogio
- av en hjärtattack på en restaurang? - Jo.
Här, där du sitter.
Han blev 37 år.
Jag såg honom dö.
Det var konstigt.
Det sabbade vårt fall också.
När jag flyttade från staden med Renee och ungarna år senare
smög jag tillbaka hit,
och Jimmys bror Sal som ägde stället
var väldigt snäll mot mig.
När vi skilde oss gömde jag mig här,
och Renees advokat var för rädd för att komma in hit.
Brödpinne?
Jag kan inte se dig gömma dig från en advokat.
Jag gömde mig från skilsmässan, inte advokaten.
Det är mitt stora misslyckande.
Tills du slog mig med DEA-fallet.
När jag var här glömde jag bort det.
Jag tänkte bara på när Jimmy dog.
Det var bra. Kom nu, vi blir sena.
Jag undrar om jag gjorde rätt val
och skippade konferensen.
Vi borde göra något,
äta en sista måltid eller se havet.
Det här behöver inte bli en förlust. Vi kan fortfarande åtala medhjälparna.
Sluta. Ni låter som förlorare.
Vi är inte förlorare. Vi är från ABJ.
Vi är högst upp på näringskedjan.
Vi fick inte föreläggandet. Vi har åtta timmar på oss.
- Hur ska vi hinna det? - Vi ger inte upp.
Jag sa inte att vi skulle ge upp. Jag sa att vi skulle åtala medhjälparna.
- Samma sak. - Inte alls.
Vet du vad ditt problem är?
- Jag har inget problem. - Hörrni.
- Jo, det har du. Du tror att... - Sluta bråka!
Medhjälparna. Det är svaret.
- Tack. - Inte att åtala dem, utan kontakta dem.
Vi vet att de bråkar. De hatar sina jobb.
Låt oss använda dem för att sätta ditt guvernören.
Tänk om de berättar för honom?
Han kommer att få veta när storyn släpps oavsett.
- Hon har en poäng. - Prata inte. Kom igen.
Tio, ett, två, tre, fyra,
fem, sex, sju...
- Mår du bra? - Ja.
- Säkert? - Ja.
Du ser ut som de sa att jag såg ut på flygplatsen.
Nervös, svettandes.
- Gjorde du det? - Ja.
Jag vet inte. Antagligen.
Jag är tidigare dömd och jag har ett skägg,
jag heter Carlos Payano, på väg tillbaka från Mexiko.
Jag är van att bli stoppad och jag blir ändå nervös.
Jag ska få ut dig härifrån.
De ska köra prover.
- Det är okej. - Det är inte okej.
Jag vet inte vad du har i dig. Det spelar ingen roll.
Vad som spelar roll är att du är utsatt
för genomsökande som saknar fullmakt.
- Och? - Ursäkta att ni fick vänta.
Vi har order att ta Payano till CT.
- Nej! - Den ofullständiga röntgen,
parat med mr Payanos beteende
- utgör troliga skäl. - Nej.
Du kan argumentera för repression senare.
Men han kommer med oss.
Allison Ringer mobil...
Du har nått Allisons röstbrevlåda...
- Sandra. - Var är Allison?
- På ett möte. - Kan du hitta henne?
Låt mig hjälpa dig. Vad försiggår?
Du måste gå till rätten och få ett domstolsförelägg.
FBI försöker att genomföra
- en olaglig CT-scan på min klient. - Vad gör du?
Lägg på och flytta undan. Det är en order.
Payano. Pappren ligger på mitt skrivbord.
- Nu! - Nu!
Jag ska fixa det.
Föreläggandet är här om en timme. Jag vägrar att flytta tills dess.
Så vi har en timme på oss. Flytta på dig.
Jag är inte rädd för dig och jag vägrar att flytta mig.
Hallå!
Släpp mig!
Du kan inte göra såhär!
Du får inte!
Det är gjort.
Kom igen.
Lugnt och stadigt, andas.
Varsågod.
Sjuksköterskereceptionen.
Vänta.
- Vad försiggår? - Sandra.
- Jag behöver en hel mening. - Förlåt.
Sandra är fast på sjukhuset och FBI försöker att ta en CT på hennes klient
- utan fullmakt. - Vad menar du "fast"?
Hon drunknar nog inte i en vallgrav med krokodiler ätandes hennes fötter,
men hon lät inte bra. Jag måste gå.
- I gången? - Ja.
Dog någon i dessa platser som du vill minnas, eller...
Jag gillar inte att vara fast i mitten.
- Fast av vad? - Ibland blir det fullt.
- Med folk? - Ibland.
Jag såg Sideways här när den hade premiär och det var säkert 20 % fyllt.
Några drack vin. Det blev ganska galet.
Flytta på dig.
Det här är väl Wonder Woman, eller hur?
För skylten utanför sa Je T'aime, Coubert,
och jag vill inte se en fransk film utspelad i en liten by.
Affischen har varit där i flera år.
Detta är en av de få självständiga biografer kvar i Westchester.
De har många olika filmer.
Men jag tar vilken film som helst nu.
Jag minns inte sist jag gick på bio.
Går du aldrig själv?
Jag kan nästan göra allt själv, jag föredrar det,
men detta?
Det har alltid känts konstigt.
Jag är glad att vi är tillsammans.
Je T'aime, Coubert.
Bara så vi vet, Natalie,
vad är din roll på guvernör Shales kontor?
Kort svar? Jag är biträdande politisk chef.
- Långt svar? - Jag gör allt
medan Simon sitter på en träningsboll och spelar harpan.
Natalie tror att hon är min chef. Det är hon inte.
- Sa hon att hon är min chef? - Nej. Låt oss prata om din riktiga chef.
Vi har bevis på att guvernören har sökt betalning
i utbyte mot en senatorsplats.
Vet du något om detta, Daniel?
Jag vet att Simon frågar senatorskandidater om kampanjbidrag,
men guvernören vet inget om det.
- Simon. - Han försöker att köpa en befordran.
Det kommer inte att fungera.
Bad guvernören dig att hitta pengar, varor eller tjänster
- av potentiella senat... - Låt mig stoppa dig.
Shales? Världens bästa chef.
Han är otrolig.
Enligt våra källor är han en svår chef. Omöjlig att säga nej till.
Det är en ära att få jobba för guvernören.
- Han är en av de bra. Han är... - Han är på riktigt.
- Han jobbar hårt... - ...ärlig...
- Han skulle aldrig... - ...någonsin...
...bryta mot lagen och jag säger det i rätten.
Men sa Natalie verkligen att hon är min chef?
Vi är på samma nivå. Jag rapporterar inte till henne.
Ingen användbar information alls.
- De skyddar Shales. - De skyddar varandra.
De vill inte gå under med skeppet.
Tim Klein, guvernörens stabschef?
Klein och Shales är oskiljbara.
- Det är omöjligt. - Vi skulle ha avlyssnat dem.
Det hade tagit en timme. Vi hade vetat allt.
Vi hade fått Shales till förhandlingsbordet.
Om det endast tar en timme, så har vi tid.
FBI behöver en halv dag för att förbereda en operation.
- Operation? - Anya har lärt henne språket.
- Hon tror att hon är en agent nu. - Anya?
Tror du att Anya kan hjälpa oss
- att sätta ihop något? - Vem är Anya?
Hon är ute i fältet ikväll.
Vad?
Jag är inte överraskad över att du inte berättade för mig,
- men jag trodde att du visste. - Visste vad?
- Du dejtar Anya. - Vad? Nej.
Det är därför du inte är ensam och varför du inte behöver ett husdjur,
och varför du är sen på morgonen,
för du dejtar Anya.
Anya.
- Visste du inte? - Nej.
Jag trodde att ni stod nära varandra.
Så är det. Man tror att man känner någon,
och sen överraskar de en...
- Där har vi det. - Vad?
- Tim Klein. - Jag dejtar inte Tim Klein.
Nej, vi har antagit att Klein och guvernör Shales
är oskiljbara och att Klein är en återvändsgränd.
Men vem vet hur nära de står varandra?
Shales är en narcissist och en mobbare, som Leonard,
och Klein är hemlighetsfull och lämpligt principiell som du.
De kan inte vara lika nära varandra som det verkar.
Bortsett från det du precis sa, vad föreslår du?
Vi försöker knäcka Klein.
Vi tar in honom, bluffar och säger att vi har bevis från guvernören mot honom
och ser om han byter sida, precis som ni två hade gjort.
- Och om han vet att vi bluffar? - Då förlorar vi,
men vi kommer att förlora om vi inte gör något.
Låt oss hoppas på den mänskliga fåfängan, osäkerheten och paranoian.
Det här är toppen!
- Tack för att du kom, Tim. - Vad handlar detta om?
Jag tror att din klient vet vad det handlar om.
- Jag vet faktiskt inte. - Du vet.
Guvernören försöker att sälja den lediga senatorsplatsen.
Det finns ett rum på 22:a våningen med bevis.
Inspelningar, mejl, meddelanden,
konversationer mellan dig och guvernören
med personliga mejlkonton.
Mejl från guvernören till hans fru där det står
att du var med på detta från början.
Du kan bli åtalad för stöld av hederlig tjänstgöring, konspiration,
och beroendes på vad du säger här, falska uttalanden.
Tillsammans blir det 14 år.
Det är vad guvernören säger,
och just nu har vi ingen anledning till att inte tro honom.
Men du har tjänat regeringen hela din karriär.
Vi känner att regeringen är skyldig dig en chans
att låta dig berätta din egna berättelse,
en chans att rädda dig själv.
Det här är en bluff. Ni har inget
- och ni kommer inte att få något. - Kan du vara tyst?
Vad sägs om immunitet?
Vi vill ha guvernören.
Folket har alltid trott att jag och Shales står varandra nära.
Det är inte sant.
Jag har det. Föreläggandet.
Det är för sent.
Mår du bra? Vad har de gjort?
Mår du bra?
- Vad heter du? - Håll dig på avstånd.
Det är Staub.
Ta bort handklovarna, konstapel Staub.
Det bestämmer inte jag.
Jag heter Jay Simmons.
Jag är en offentlig försvarare i New Yorks Södra Distrikt.
Detta är min kollega, Sandra Bell.
Hon blev handfängslad till räcket
och är olagligt frihetsberövad av FBI.
Detta är konstapel Staub från NYPD,
som vägrar att släppa ms Bell, trots att ha blivit ombedd att göra det.
I min hand har jag en order från en federal domare
som FBI och konstapel Staub villigt ignorerar
genom att fortsätta att hålla ms Bell häktad.
Det är inte ditt beslut,
men med ett knapptryck kommer du att associeras med detta.
Denna video kommer att nå alla i New York.
De kommer att se denna kvinna hopkrupen och fängslad
och du står här och gör inget.
Det må inte vara ditt beslut, men låt det inte bli din mardröm.
Payano. Mannen de förde bort för en CT-scan.
Tredje våningen. Det är fullt.
Kan du springa?
Du måste springa.
Stanna!
- Det ska bli av. - Det här är ett domstolsbeslut
som hindrar er från att göra detta olagliga test.
- Du får inte göra detta. - Det är gjort.
Stäng av.
Ring guvernören.
Säg att FBI dök upp hemma hos dig.
Fråga vad du bör säga.
Tim? Är du kvar på kontoret?
Nej, jag är hemma.
FBI dök precis upp. De frågade om senatorsplatsen.
Är FBI där nu?
De letar runt. Jag är i ett annat rum.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Berätta sanningen.
Vi har inget att dölja. Vi har inte gjort något fel.
Om de vill prata med mig, får de gärna göra det.
Jag berättar hur det gick.
- Vad är det? - Det är min kontanttelefon.
- Vad var då det? - Min jobbtelefon.
Guvernören gav mig en annan telefon, endast för honom.
Svara.
- Hallå? - Du sa väl inget?
Nej.
Radera alla sms och e-mejl om senatorsutnämningen.
Förstör allt, nu.
- Sista stoppet. - Det är fint.
Låt mig gissa. Yankees kommer att komma ut.
Imorgon. Peekstill Yankees.
De vann sju gånger de senaste tio åren.
Jag har säsongsbiljetter, om du vill skriva kontrakt.
Jag klarar mig.
Maggie spelade på laget här när hon var i sjunde klass.
Första gången hon kastade ut bollen
gjorde hon elva lopp i tre omgångar.
Hon var disciplinerad.
Andra gången hade hon sex lopp i genomsnitt.
Hon blev bara bättre.
När Renee och flickorna flyttade
var hon den bästa kastaren i Westchester.
Det låter som sin far. Inte mycket talang,
men jobbar hårt.
Jag är nog bättre på det nästa gång.
- Vad? - Äktenskap.
Kanske.
Man måste öva.
Jag hade varit bättre på att jonglera med motorsågar om jag övade.
Men jag är inte intresserad.
Du och Cliff, hur var det?
- Vad? - Skilsmässan.
Roligare än äktenskapet.
Du pratar aldrig om det.
När skulle jag prata om det, vid sjunde bas?
Vi är inte alltid på en baseball-match, du och jag.
De är vilka vi är. Vi är såna som går till baseball-matcher.
Vi verkar vara såna som går på bio också.
Det var en metafor.
Lite pretentiöst.
Säger han som tog med mig till Je T'aime, Coubert?
Det var en fin liten by.
Cliff var ett misstag.
Han personligen, men det var inte bara han.
Jag trodde att jag ville ha något annat.
Men det gjorde jag inte.
Det finns inget mer.
Det finns mycket mer än så, men det är en början.
Tack.
För idag.
- Det var en fin dag ute. - Det var det.
- Det här skulle aldrig fungera. - Det vet jag inte.
Vi har olika syner på världen.
Vi tycker båda att planprocent och att slå genomsnittet
- är överskattad statistik. - Jag vet.
Så småningom ligger vi i sängen och jag är arg
på något du sa eller gjort.
I flera år låg jag bredvid någon som jag hatade i hemlighet,
och som jag sedan öppet hatade.
Jag tänker aldrig göra det igen.
Det jag fick ut av det är att du har tänkt på oss i sängen.
Det var inte ett frieri. Du ska bara veta att jag gillar dig.
Jag gillar dig med.
Att Jimmy Sant'Ambrogio dog framför mig skulle betyda något för mig.
Det gjorde det inte.
Men...
Att Maggie spelade här...
Sista gången jag såg henne kasta,
då visste jag inte att det var sista gången.
Jag tyckte bara att det var ännu en varm natt.
Sedan flyttade de och hon spelade inte mer.
Man tror att dessa ögonblick ska vara en evighet,
men det gör de inte.
Jag förstår det nu.
Jag gillar dig.
- Jill Carlan. - Roger Gunn.
Tack.
Smörgåsen kommer från en försäljningsautomat...
...tacka mig inte förrän du har ätit den och överlevt.
Men vi klarade oss.
Tack för att du fick föreläggandet,
fick mig loss och fick upp mig.
Jag behövde det.
Min mamma körde mig till skolan varenda dag som hon hade tid.
Min pappa sa åt henne att jag skulle ta bussen,
men min mamma tyckte att det var vår tid.
Vi pratade om allt, vad jag än ville.
Men jag tog bussen den dagen. Min mamma var tvungen att jobba tidigt.
De skulle gå igenom inventeringen.
Min mamma skötte bokföringen för en spritbutik, Digg's.
Hon brukade ta hem pepparmint som de sålde.
De var överallt hemma.
Hon la en i min hand den morgonen och sa:
"Imorgon fortsätter vi våra samtal."
Jag visste att något hemskt att hänt när ms Sutton hämtade mig
och bad mig att gå till rektorn.
Min pappa väntade där.
Han grät.
Han berättade något jag redan visste.
Min mamma var skadad.
Han var med om en bilolycka.
Jag ville träffa henne.
Men min pappa sa att hon skulle klara sig. Det är vad läkarna hade sagt.
De sa att jag skulle sitta och vänta.
Men jag ville gå
och se henne i sitt rum.
Jag borde ha gjort det.
Men det gjorde jag inte.
Jag satt bara där...
...tills någon kom och hämtade mig.
Jag lovade mig själv att aldrig mer sitta ned om jag inte var tvungen.
Jag lovade att alltid ställa frågor.
Jag ville aldrig känna som att jag inte hade kontroll.
Jag är skyldig min mamma det.
- Mår du bra? - Ja.
- Du ser okej ut. - Jag mår bra.
Jag ringde Jill för jag var orolig.
Jay hjälpte mig.
Allt är bra.
Min avslagsansökan gick igenom och jag känner mig generös,
och jag skäms att jag inte var här för dig.
Jag bjuder på drinkar?
Ja.
Senaste nytt.
Guvernör Shales arresterades för ett par minuter sedan,
åtalad för att ha försvårat en rättslig utredning.
FBI har honom nu i förvar.
Snyggt jobbat.
- Det var lagarbetet. - Det var det verkligen.
Jag sa såklart till Delap att det var mest jag
eftersom jag är er chef och det är vad chefer gör.
Men han är väldigt nöjd med er tre just nu.
Kom, jag bjuder på drinkar.
Du.
Jag kanske borde ha sagt något.
Du är inte skyldig mig det. Jag berättar inte när jag dejtar någon.
- Jo, det gör du. - Sant.
Men jag är glad för din skull.
Gillar du henne?
- Ja. - Bra.
Jag sa ju det, du är ett riktigt kap.
Översatt av: Victor Ollén